Jag kommer att vinna!
Sisten i är ett ruttet ägg!
Det här blir du varm av.
Titta på delfinerna!
Theo Western var en stor tillgång för församlingen och sin familj-
- och våra tankar är hos Lil och Ian i denna svåra stund.
Mycket folk.
Ja, men ger man folk det de vill ha, så...
- Jag fattade aldrig grejen med Theo. - Det var ingen stor överraskning.
Jag undvek att åka med honom.
Han tyckte att hastighetsbegränsningar var fjolliga.
Pojken tar det väldigt hårt.
Går det bra? Älskling...
- Hej. Var är mamma? - Med Lil.
Ta med Ian ner till stranden.
Vill du följa med ner till stranden? Kom.
Vi tar med oss grejerna.
- Ska vi fånga krabbor? - Visst.
Titta, Lil!
Gjorde vi det där?
Det måste vi ha gjort.
Det gjorde vi sannerligen.
De är så vackra!
De är som unga gudar.
Otroligt.
Vi gjorde rätt bra ifrån oss.
- Var det en bra dag? - Visst.
- Är ni hungriga? - Utsvultna.
Kommer strax.
Men hur ser jag ut? Jag ser ut som en arg pojke.
Med den där hakan.
- Vad hemskt! - Det där, ja.
- Det är jag rätt nöjd med. - Men det är inte i samma klass.
Som de två? Nej, verkligen inte. Det är nåt visst med de där två.
Det är nåt överjordiskt över dem.
Vad är det där?
De tittar på bilder och beundrar sin egen skönhet.
- Få se. - Ge mig den!
Vänta.
Var lite schyssta. Det var länge sen.
Tiden går fort. Men jag tycker...
Vi må ha varit sötare då, men vi har mer personlighet nu.
Ja, det stämmer.
Skål för våra mammor!
Tack, älskling.
- Är allt bra? - Ja då, mamma.
Middagen är klar.
Du hade tuttar, men inte jag...
Det tog du snart igen. Och killarna svärmade omkring dig ändå.
Ja, men bara de tråkiga sportfånarna. Du hade de intressanta killarna.
De hade långt hår. De skrev poesi. Och rökte lite...
Mina var bara tråkiga.
Det är de fortfarande. Som Saul, till exempel.
Sluta. Han är inte tråkig, utan bara... ihärdig.
- Jag vill veta mer om dina tuttar. - Det var ganska allvarligt.
Roz var ett bra stöd. Hon sa: "Lägg det här i behån. De växer snart ut."
- Och det gjorde de. - Tack, Tom. Nu byter vi ämne.
Jag tycker inte att ämnet är helt uttömt.
- En drottning. - En kung.
- Ess. - Fuskare!
- Ditt ansikte avslöjar dig alltid. - Jag vill inte spela mer.
Hej!
- Vad sent du kommer. - Stor dag idag. Jag förklarar sen.
- Vi åt upp din mat också. - Nej, det finns massor kvar i kylen.
- Min tur att blanda. - Nu ger jag upp.
- Mamma? - Ska upp tidigt. Kommer du?
- Vi tänkte kolla på en film. - Okej. - Vi ses imorgon.
- Tack för att ni städade, killar! - Det är lugnt.
Nå?
Jag har blivit erbjuden ett jobb.
Docent på Sydneys dramatiska högskola.
- Sydney? - Det är en jättebra institution.
En rejäl löneökning.
Oj!
- Det låter som om du vill ha jobbet. - Ja.
Ja, det gör jag. Självklart.
Hur skulle det gå till? Skulle du flyga hem på helgerna?
Nej, jag tänkte att du och Tom skulle följa med.
- Flytta härifrån, menar du? - Ja. Jag vet att det blir svårt...
Nej...
En sån här chans får man inte ofta.
Du måste ha sökt det här jobbet.
Ja.
Du pratade aldrig med mig om det.
Jag trodde inte att jag hade nån chans att få det.
- Roz? - Ja.
Hur är det?
- Ska jag stänga dörren? - Nej.
- Lil... - Hej, Saul.
Hej, Roz. Jag såg dig inte.
- Kan jag hjälpa dig med nåt? - Jag har ordnat med en överraskning.
Vi firar med en middag ikväll på det japanska stället.
Vad ska vi fira?
- Min födelsedag. - Grattis på födelsedagen!
Ja, grattis på födelsedagen. Men jag kan inte ikväll.
- Jag har bokklubben ikväll. - Jaså?
Kan du inte hoppa över den en gång?
Jo, men det är jag som gör maten.
Jaha.
- Kanske en annan kväll. - Javisst.
- Jag ringer. - Jättebra.
Hej då.
Bokklubben?
Du är jättebra på att ljuga. Jättebra!
Okej då. Vi tar en sak i taget.
Du skulle kunna skaffa nån som sköter galleriet, eller öppna nytt i Sydney.
Så enkelt är det inte, Harold.
Visst. Men det här fel miljö för Tom, med tanke på vad han vill göra.
- Det tar tid att ordna. - Ja, men...
Jag behöver en fru. Ett hem och en fru.
Det har du. Det har du haft i 20 år nu.
Ja.
Jag har inte sett så mycket av dig på sistone.
Och när jag gör det är det som om jag har dig till låns.
Jag tror att det är Lil du inte vill lämna.
Menar du att vi är lesbiska?
Nej. Inte för att det skulle göra nån skillnad.
Det är bara dumt.
Jag följer med. Jag måste bara hinna vänja mig vid tanken.
Jag fattar inte vad han menar.
Han säger att mitt riktiga förhållande är med dig.
- Hur kan han tro det? - Vi får honom att känna sig utanför.
Så har jag ju alltid känt. Till och med medan Theo levde.
Hans affärsresor, flickvänner som ringde och hans humörsvängningar...
Jag var så avundsjuk på er.
- Ni verkade alltid så tillfreds. - Det var vi.
Han menar väl inte att vi är flator?
Inte precis.
Vi är inga flator!
Eller är vi det?
Jag tror inte det. Inte såvitt jag kan minnas.
Vi är bara bästa vänner.
Precis.
Fast jag minns förstås den där gången när du...
Det var...
Minns du? Kyssen?
- Nån skulle vi ju öva på. - Ja.
- Det gör oss ju inte till... - Nej.
- Jäkla karlar! - Jäkla karlar.
Du ska se att regiutbildningen är mycket bättre där.
För att inte nämna nivån på undervisningen. När du börjar.
Det säger sig ju självt.
- Se efter henne. - Ja då.
Var inte så macho - kör inte för länge utan att vila.
- Jag kommer att sakna dig. - Det är bara några veckor.
Då drar jag.
Jag visste inte att du var här ute.
Hej.
- Får jag göra dig sällskap? - Självklart.
Får jag ett bloss?
- Du kan få en hel, om du uppför dig. - Ett bloss räcker.
Jag visste inte att du rökte.
Det gör jag inte. Jag slutade för många år sen.
Nu känner jag mig väldigt syndig.
Inget fel med det.
- Hur är det med dig? - Bra.
Du borde ha tackat ja. Saul är ett kap.
Det betyder inte att jag måste gå ut med honom.
- Fattar han inte vinken? - Tydligen inte.
Jag har ett förslag.
Säg åt honom att dra åt helvete. Cfuck himself.
Han kanske inte hittar dit.
Jag älskar den här låten!
Det var den fulaste dans jag sett.
Får jag ett bloss?
Jag smiter iväg.
- Jag tror Tom har druckit för mycket. - Jaså?
Uppför han sig illa?
Nej då, men Ian stannar och ser till honom.
Vi ses imorgon.
- Var är Tom? - Han kräks nog.
Mår du bra?
Ja då.
- Behöver du hjälp? - Nej, jag klarar mig.
Jag klarar mig, sa jag!
- Jag stoppar om dig. - Så fan heller!
Försiktigt. Sakta ner lite.
Alltid tre beröringspunkter.
Har du allt du behöver?
Nej.
- Hej. - Hej.
- Han är nog inte här. - Jag kom inte för Ians skull.
Kom in, då.
Jag vill egentligen inte till Sydney. Men pappa verkar räkna med det.
Jag vet bara inte hur jag ska ta mig ur det.
Vill du ta dig ur det?
Jag vill inte åka härifrån.
Nej...
Nej, herregud.
Vi skulle verkligen sakna dig.
Jag skulle sakna dig.
- Men gud, Tom! - Förlåt.
- Du borde inte ha gjort så där. - Jag vet.
Tänk om Ian hade kommit, eller...
Oroar du dig bara för det?
Nej, jag bara...
Ian är ändå upptagen.
- Vad menar du med det? - I natt tog jag nåt att dricka i köket.
Jag såg mamma komma ut ur hans sovrum.
- Va? - Med jeansen i handen.
Det är inte roligt, Tom.
Det är omöjligt.
Hon har känt honom sen han var nyfödd.
De har nog tänkt på det ganska länge. Tror du inte det?
- Ska du med? - Nej, inte idag.
- Hur är det med dig? - Bra.
- Är det du igen? - Dessvärre.
Jag vill inte gå tillbaka dit ikväll.
Kan jag inte få sova här?
Jo.
Självklart.
Hej, var har du varit?
Hos Lil.
Jag gjorde samma sak med henne som Ian gjorde med dig.
Vi avslutar det här senare.
Vad har vi gjort, Lil?
Gått över gränsen.
Det får inte hända igen.
- Nej, jag antar det. - Självklart inte.
Det är Roz som vill sluta. Hon kom och pratade med mig.
Vad sa hon?
Det spelar väl ingen roll?
Det är väl uppenbart? Det är helt oacceptabelt!
Jag älskar henne.
- Det är slut, Ian. - Nej.
Snälla, låt bli.
Du måste gå härifrån.
Hur mår du?
Bra.
Ja.
- Jag också. - Ja...
Faktum är att jag...
Jag minns inte när jag senast var så här lycklig.
Jag vet.
- Läskigt. - Väldigt.
Jag vill inte sluta.
Jag förstår inte varför vi måste det.
De tröttnar väl ändå snart på oss.
Ja, säkert.
Hej, hur är läget?
Bra. Det är långt att köra, men...
Jag har fixat en intervju åt dig. Du åker ner i nästa vecka.
Vad bra.
- Du har förändrats. - Har jag?
- Har du flickvän, eller så? - Nåt ditåt.
- Hur är det i Sydney? - Det är helt okej.
- Och universitetet? - Du kommer att gilla det.
Jag kommer att sakna den här utsikten.
Huset är stort. Det ligger centralt och det är gott om plats.
- Har du några bilder? - Visst, massor, i datorn. Kom.
Det är det här jag kommer att sakna mest: ljudet från havet.
Tack för det.
Förutom rent personliga saker, såklart.
Vad är det, älskling?
Oroar du dig för flytten?
- Ja. - Är det på grund av Toms nya flickvän?
- Hur vet du att han har flickvän? - Han sa det mer eller mindre rakt ut.
Men vi ska inte chansa med hans utbildning.
Det finns plats åt honom på en av landets bästa dramautbildningar.
Det vet han.
Vad är det då? Ni får mig att känna mig som en svikare.
Så känner vi inte alls.
Inte ni, kanske, men jag gör det.
Nej, huset du hittade är jättebra, Harold.
Det är inte det.
Vi kommer bara inte kunna komma och bo i det.
Tom och jag pratade länge häromdagen och...
Ingen av oss vill åka härifrån. Inte nu.
- Har du bestämt dig för det? - Ja.
- Har det nåt med Lil att göra? - Nej, det är inte som du tror.
Jag kan inte ens förklara det.
Vi kan helt enkelt bara inte tänka oss att bo nån annanstans.
Jag förstår inte.
Jag vet inte om jag gör det, heller.
Det här jävla huset betyder mer för dig än jag gör.
Harold...
Jag är verkligen ledsen för det här.
Jag måste göra mig av med Saul. Han är efterhängsen.
Jag är rädd att han kommer på oss.
Han behöver bara se oss alla ihop nån gång ibland. Det behövs inte mer.
Jag undrar varför hans fru lämnade honom. Det är aldrig ett bra tecken.
Jag ska döda dig!
Herregud!
Roz, de försöker ha ihjäl varandra.
Din jävla fitta!
Du är knäpp!
Du är helt jävla galen!
Kom.
Hej, Saul.
- Hur är det med dig? - Jag slog i en sten.
- Du borde ta en stelkrampsspruta. - Vi tar på sårsprit, så ordnar det sig.
Vi ses.
- Vart ska du? - Till ditt rum.
Ian!
Vi ses i ditt.
Lil...
- Hur är läget, Saul? - Roz...
- Är inte Harold hemma? - Nej, han är i Sydney igen.
- Han var inte hemma länge. - Han måste tillbaka till jobbet.
Så här tänkte jag mig det inte. - Jag trodde inte du skulle vara här, Roz.
Jaha.
- Om ni vill vara ensamma, så... - Nej.
- Te? - Nej tack.
Jag kan säga det här inför Roz.
Lil, jag tror att du vet att jag är kär i dig och det har jag varit ett tag.
Jag tänkte att vi kunde prata om vårt förhållande.
Det här vill du nog verkligen inte höra...
Men det kommer inte funka.
- Jag frågar Lil. - Men hon har redan sagt nej.
- Du får godta ett nej. - Jag vill att Lil svarar.
Skulle du inte ha det bättre med en karl? - Båda två...
Två vackra kvinnor som ni.
Herregud!
Ni måste tycka att jag är en idiot.
Är det så det ligger till?
Jag förstår inte vad du menar.
Ni måste ha skrattat gott åt mig.
- Jag ber om ursäkt. - Saul...
Åh herregud!
Fattade du först nu?
Jag fattade först nu!
Du brukar fatta snabbare än så.
- Han kommer att berätta det för alla. - Det blir nog bäst så.
Nu ska du i!
- Droppa inte på mig! - Nej!
Ja. Jag struntar i om vi sparar 60% på att tillverka dem i Kina.
Okej.
Vi får bestämma oss den här eller nästa vecka.
Jag ska tänka på saken. Vi hörs igen på måndag.
Kan jag sticka nu? Jag lovade att hämta upp Tom.
- Vi ses imorgon, mr Weston. - Hej då.
Mor, sade du inte nyligen att du skulle göra vad som helst för mig?
Visst gjorde jag det.
- Står du fast vid det? - Ja, min käre och ende son.
Jag har endast dig här i världen.
Nu skall du få höra. Du är ståndaktig, mor, men jag måste...
Jag har inte sagt att dina kompisar får knalla in på repetitioner.
Ursäkta, jag...
Det här är en privat arbetsplats och ingen jävla matbutik.
Det vore okej om han vore en bra regissör, men han är en sån sopa!
Om han vore en bra regissör skulle han inte behöva sätta sig på folk.
Pappa erbjöd mig en uppsättning i Sydney.
George Gershwin-pjäsen, med andraårsstudenter.
- Du borde ta jobbet. - Då är jag borta i minst en månad.
- Lil, då? - Hon skulle vilja att du tog chansen.
- Tror du det? - Javisst.
- Tack. - Får jag göra om det?
- Varför det? Det var väldigt bra. - Jag kan göra det bättre.
Hallå? Hej, älskling.
Nej då. Vi ska just äta, men Roz kan städa upp.
Hur går det?
- Går repetitionerna bra? - Ja.
Hon som spelar Roxy är väldigt bra. Hon är väldigt lovande.
- Trivs du? - Ja, det känns bra.
Det har varit kul att lära känna pappas nya familj. Han verkar stadgad.
- Vad bra! - Du...
Ni ska just äta. Jag kanske ska ringa upp igen om en timme eller två.
Okej då. Hälsa de andra att jag tänker på dem.
Jag tänker på dig också.
Jag älskar dig.
Han verkar förtjust i tjejen som spelar Roxy.
- Kom igen... - Hon är nog förtjust i honom också.
Om han vore förtjust i henne hade han inte nämnt henne.
- Eller hur? - Precis.
Han tror att hon kommer att bli en stor stjärna.
När Daniel skulle buga sig efter sin scen så spräckte han brallorna!
- Vill du ha nåt att dricka? - Gärna.
- Varsågod. - Tack.
- Får jag ställa en personlig fråga? - Ja.
Är du homosexuell?
Tyvärr inte.
Jag får riktigt bra rapporter från repetitionerna.
Kul att höra.
Tänk ändå...
Allt löste sig på bästa sätt.
Allt blir precis som det ska och vi bara försöker hänga med.
Du är väl inte arg på mamma fortfarande?
Nej då.
Snart låter jag dig inte se mig så här.
Du ska inte ens tänka på att bli gammal.
Det lär bli så oavsett om vi tänker på det eller ej.
Jag låter det inte ske.
Du kan inte hindra det. Det kommer att ske.
Snälla?
- Jag blir väl inte gammal då. Nöjd nu? - Ja.
Pojken är galen.
Äh, sån är inte jag! Inte alls.
Jag lägger mig inte i det här.
- Vi borde gå hem. - Ja, vi borde sticka.
Inte en chans! En till först.
- Kom igen. Snälla? - Okej då.
Jag bjuder, det var ju min idé.
- Inget starkt. Jag kör ju. - Det gör inte jag. Tequila till dig?
- Jag har aldrig sett henne så här. - Hon är panikslagen.
Kan jag få två gin och tonic, en öl och en tequila?
- Jag betalar. - Va?
- Vad heter du? - Lil.
- Richard. - Hej. Trevligt att träffas.
Det finns fortfarande gentlemän.
- Behöver du hjälp? - Nej, jag klarar mig.
Den här trevlige herrn vill bjuda oss på drinkarna.
- Vem är du? - Jag är hennes son.
Ingen fara skedd, grabben. Kila iväg, nu.
Vilken stämningsdödare. Jag fick honom när jag var tre, jag lovar.
- Vad är det? - Ingenting. Jag hade kul!
Varför la du dig i? Det var en trevlig kille.
- Hej då. - Vi ses.
Jag måste börja leva mitt eget liv nån gång.
- Han kommer tillbaka om två dar. - Jag vet.
- Följer du med in? - Bara en liten stund.
Väntar Roz på dig?
Jag tror det.
Låt mig inte uppehålla dig.
Jag stannar så länge du vill.
Allt kommer att ordna sig, jag lovar.
Är du hungrig? Vill du ha namnam?
Varför måste du sticka så fort? Stanna några dar och gotta dig åt din triumf.
- Stanna till helgen, åtminstone. - Nej, jag måste hem.
- Har du en tjej där? - Ingen tjej.
Jag har saker jag måste göra, bara.
Jag kommer upp till din 21-årsdag. Om jag är välkommen, vill säga.
Var inte dum.
Jag vill ju inte missa när du tar klivet in i vuxenvärlden.
Tjänar man nåt på att ta klivet?
Du måste ändå ta det, så du kan lika gärna göra det med ett leende.
Gud, vad du är vacker.
Vill du göra en musikal till?
Nu vill jag helst göra en pjäs. Nåt samtida.
Det låter som en bra idé.
Men faktum är att de närmaste åren får jag ta det jag får. Jag har inget val.
Jag tar det.
Hallå?
Det är klart att jag väntade på ditt samtal.
Visst, det är bra.
Ja.
Vad hände?
Hej, Harold!
- Hur är läget? - Roz...
- Det här är Mary. - Hej, det är jag som är Roz. Välkomna!
Barnet har tandsprickning och Molly tänkte stanna hemma-
- men jag tänkte att födelsedagsbarnet skulle få en trevlig överraskning.
Så bra!
- Skål! - Skål!
- Mary, det här är Lil och Ian. - Jag har hört så mycket om er!
Kan inte säga detsamma, tyvärr. Tom är en hemlighetsfull rackare.
- Vill du dansa? - Visst.
- Grattis på födelsedagen! - Tack.
- Kom, Harold. Gör mig till viljes, nu. - Nej, låt mig slippa.
Hon bor på hotell.
Jag kan köra dit henne och sen komma förbi, om du vill.
Det är nog ingen bra idé.
Kommer du med in?
Vet inte.
Vill du inte ha din speciella födelsedagspresent?
Jovisst.
Det är det här vi har fruktat.
Nu måste vi dra oss ur.
Lil?
- Jag vet inte om jag klarar det. - Jag vet.
Det måste vi.
Nej, jag måste det, inte du. Han har ingen flickvän.
Nej, men det borde han ha. Eller hur?
Ja.
Jag antar det.
Vi måste hålla ihop.
- Ja. - Och göra slut på det.
Ja.
Det måste vi, bara.
Jag vet.
Vad spelar det för roll vad Tom gör? Jag ska inte gifta mig.
- Jag ska inte gifta mig. - Jag knullar inte med nån annan!
- Jag har inga planer på det, heller. - Nu räcker det, Ian.
Det spelar ingen roll.
Det här har pågått länge nog.
Varför kan du inte låta det vara som det är?
Allt kommer att bli bra.
Från och med nu ska vi leva respektabla liv.
Vi kommer vara förebildliga svärmödrar och snart perfekta farmödrar.
Jag förlåter dig aldrig för det här.
Förlåt.
Nej, älskling.
Förr eller senare måste det hända.
Vi har samlats här för att närvara vid vigseln mellan Tom och Mary-
- och be Gud välsigna dem, och dela deras lycka.
Äktenskapet är en gåva från Gud.
Det är en symbol för Guds kärlek till människorna-
- och för förbindelsen mellan Kristus och hans kyrka.
Kristus älskade sin brud, kyrkan, och offrade sig för den.
Tom och Mary är nu kallade till det äkta ståndet-
- där de ska älska och tjäna.
Det är din tur nästa gång. Det finns mycket bra med att vara gift.
- Det här är väl ditt fel? - Man ska inte skälla på den goda fen.
Vifta inte med ditt jävla trollspö mot mig.
Hej, trevligt att träffas igen.
Kan jag få lite champagne?
Hej!
- Är allt som det ska? - Javisst.
Du verkar lite dyster, bara.
Nej, men såna här tillfällen får en att tänka till.
Jag hoppas de klarar sig bättre än vi. Gör inte du det?
Jo, självklart.
Jag bara undrade.
- Var är mamma? - Hon gick hem.
Ute ur leken.
- Om du så vill. - Nej, det vill jag inte.
- Varför ville du förstöra allt? - Det ville jag inte.
Roz?
Roz, är du där?
Roz, släpp in mig.
Roz?
Roz, släpp in mig!
Det är här framme till höger. Han sover nog fortfarande.
Gå in, du. Jag väntar här. Han kanske inte vill träffa mig.
Om han vill det, så kan du hämta mig.
- Hej, älskling. - Hej.
Hur mår du?
- Enligt läkarna överlever du. - Hade de några goda nyheter?
Roz är här. Hon skulle gärna träffa dig.
Nej.
Hej.
Bra.
Det är bättre än de jävla kryckorna.
Vi kan skaffa några mjukare.
Jag vet inte varför jag bryr mig.
Din ryggrad kommer att bli bra. Det är väl bra?
Ja, men bara i jämförelse med vad de säger om benet.
Bara en liten bit kvar.
Roz?
Du...
Vad är det?
Du ropade på Roz.
Jaså?
Drömde du om henne?
Jag antar det.
Det är inte så konstigt.
Jag har känt henne hela livet.
Hon varit som...
...en andra mor för mig.
Vad skulle jag ta mig till utan dig?
- Borde du inte flytta till Sydney? - Jag trivs här.
- Jag vet, men... - Jag får resa dit där jobbet finns.
Likadant för Mary. Så vi kan bo var vi vill.
- Var är hon nu? - På audition.
- Vad händer med Hannah? - Det händer...
...ingenting.
Hon är fantastisk. Hon kunde inte vara snällare.
- Men du vet... - Ja.
Förr eller senare får jag göra slut med henne.
Hej, vad gör du här?
- Jag ville inte berätta i telefon. - Berätta vad då?
Jag är gravid!
Du...
Titta på mig!
Du börjar bli för tung. Spring till pappa, nu.
Kom till pappa.
Inte på benet.
Du kommer nog inte behöva de här efter idag.
Du kommer att kunna simma själv. Spring iväg, nu!
Ta av dig solglasögonen.
Jag tycker inte om att du döljer dina ögon för mig.
Nej! Jag har ju sagt att du inte får gå i vattnet ensam!
- Hon försökte gå ut i vattnet igen. - Du skrämde henne.
- Ser du inte att hon är rädd? - Jag vill till farmor!
Är det här din hatt? Nej, det är min hatt.
Bara lite.
Jag har nog inga röda.
En röd och vit.
Jag ska nog inte ha mer sol idag. Vi kan ta barnen med oss.
Kom här.
Varför ska vi gå? Nej!
- Här är klubban. - Farmor!
- Det är ingen fara. - Var är farmor?!
Ni jagar upp dem för mycket.
Nej, vi skämmer bort dem. Det är meningen att farmödrar ska göra det.
Ni är så självbelåtna, ni två.
På vår magiska strand är sängen skön och bred.
Till havets ljud sover vi hela natten...
...och flyter med tidvattnet.
Nu är den slut.
God natt.
Jag är helt slut. Gör det nåt om jag hoppar över middagen?
- Nej, men vi kommer sakna dig. - Vi ses imorgon.
God natt.
- Hur länge är ni borta? - Jag är borta i sex veckor...
- Du åker tillbaka på... ...onsdag.
Tänk att semestern tog slut så fort.
- Ses vi innan du åker? - Hoppas det.
- Vi ses. - God natt.
- Hej då! - Hej då, mamma!
Det är fantastiskt. Men nu när min roll utökas-
- får jag också fler repliker att lära mig. Jättejobbigt!
Ken Pierce spelar min pappa.
De skrev in att min pappa blir döv, så han kunde få replikerna i hörapparaten.
- Det är därför han ser så förvirrad ut. - Han är nog förvirrad mest hela tiden.
Ni kan väl åka till hotellet allihop? Ian kan köra.
Du har druckit en hel del.
- Du måste vara över gränsen. - Ja, antagligen.
Jag tar en promenad och nyktrar till.
Stanna och prata, du. Jag tar en nypa frisk luft.
Vill ni gå på en shoppingrunda imorgon?
Jag vill prata med dig, i enrum. Nu.
Jag ska döda honom!
Menar du att du aldrig ens misstänkte dem?
Hur kan du ha varit så dum? Du avslutade, helt i onödan.
Och de... Tom, som skulle gifta sig och allt... De låtsades bara sluta.
De hade sex när de ville. Och skrattade åt oss bakom ryggen på oss.
- Och du visste inget? - Vi är inte ensamma.
Vad fan spelar det för roll?!
Ian, vad pratar du om?
Jag såg just din man rulla runt på golvet med min mamma.
- Va? - Du hörde vad jag sa.
- Ian... - Du ska fan inte säga åt mig.
Jag tycker att allt det här är ditt fel.
Hur kan det vara hennes fel?
Förstår du inte, Hannah?
De har också ett förhållande.
Ian?
- Det är väl inte sant? - Inte längre.
Hon satte stopp för det.
Jag förstår inte.
Det kunde inte vara enklare.
Min man har svikit mig. Han ljög för mig från första början.
Jag går och hämtar Alice. Jag vill aldrig se nån av er igen.
Har du nåt förnuft följer du med mig.
Gå, då.
Jag hoppas att du är nöjd med dig själv.
Jag sa bara sanningen.
Det är allt.
Är det allt?
Är det nåt att vara stolt över?
- Nån måste ju göra det. - Bara om man vill skada andra rejält.
- Framför allt Hannah. - Det ledde ändå ingenstans.
Lika bra att avsluta det fort...
...och skonsamt. - Tycker du att det var skonsamt?
- Farmor! - Du rör henne inte!
Du är värre än han är.
Säg åt Tom att hålla sig borta. Jag vill inte träffa honom.
Jag ska hälsa honom det.
Hej då, gumman.
Jag tror inte att de kommer tillbaka.
Vi försökte, Roz.
Vi gjorde verkligen det. Vi slutade samtidigt som ni.
Och det var det, trodde jag.
Och sen började vi igen...
...ett par veckor efter bröllopet.
Mary var borta på audition.
Tom kom förbi, som han brukade göra.
Och så hände det liksom bara.
Jag sa det inte till dig eftersom jag trodde...
...att det inte skulle fortsätta.
Och när vi insåg att det gjorde det...
...så verkade för sent för att berätta för dig.
För sårande.
Efter att du hade offrat Ian.
Och Tom ville inte att jag skulle berätta för dig...
...eftersom det var så...
...flyktigt.
Det kunde gå veckor, ibland månader, mellan gångerna.
Det var bara...
Det var viktigt för oss att veta att det inte hade försvunnit.
Att det fortfarande var levande.
Jag trodde att jag skulle kvävas utan det.
Det var bara möjligt med Tom eftersom han är så lättsam.
Det skulle inte ha gått med Ian.
- Ian sa att allt var mitt fel. - Han vet inte vad han pratar om.
Du är den enda som inte har betett dig illa.
Då är det antagligen mitt fel.
Åh Roz...
God morgon.
Översättning: Fredrik Olsson www.primetext.tv